Mitä tynnyrissä piti olla?
―Rahaa. Vitusti rahaa.
―Oot sä varma, että Huhtanen ei tienny jemmasta?
―Hyppääs kyytiin. ―En mä taida. ―Tuu ny vaan.
Saat hommata rahat takas. Mulle, et Jakelle.
Tää näyttää siltä, että Jakke juonii yksin sveduja vastaan. Yks juttu.
―On perjantai! Mä olen vapaa mies.
Mulla on kaks todella vakavaa ongelmaa.
Ensimmäinen on se, että ne rahat ei ollu mun.
Toiseks, mä en tiedä, kumpaan mä luottaisin, suhun vai Huhtaseen.
―Hei, mä olen asianajaja, enkä mikään helvetin rikollinen.
―Ei jumalauta.
Fjalar Ulander. ― Mitä?
― Tiedän Ulanderista yhtä ja toista.
Tuo ei ollut mitenkään erityisen fiksua.
―Sä aivoton alkoholisti teit tän varoittamatta mua.
―Kuinka hyvin sä tunnet Lindgrenin? ―Oltiin samalla vuosikurssilla.
Sähän tutkit talousrikoksia.
Eiks tällanen katoaminen oo sun osastos ulkopuolisia juttuja?
Mä oon miettiny. En mä pysty sulle tarjoomaan mitään. ―Mä arvasin.
―Sä menet nyt kotiin. ―Vitut menen.
―Laila ja Keke odottaa sua alhaalla. ―Haista paska!
Elämässä kaikki perustuu luottamukseen.
Eikö niin, Tomas?
Luottamus syntyy siitä, ―
että tietää, mitä ympärillä tapahtuu.
Minä tiedän ja näen.
―Oot sä jo puhunu sen kanssa? ―Aika hiljaista poikaahan tää on.
Mitäs me nyt tehdään?
(Venhunen nauraa.)
Onks tässä tilanteessa jotain huvittavaa?
―Eihän tää näytä niin pahalta ku mä luulin.
Mä luulin, että Huhtanen oli jätetty varoitukseks, ―
mutta täähän menee nappiin. ―Jäiks multa jotain huomaamatta?
―Svedut luottaa muhun, koska mulla on hyviä ideoita.
Yks miljoona on hyttysen paska, kun me ruvetaan takomaan rahaa.
―Kuka se vähän aikaa sitten sanoi, ettei enää tartte ruotsalaisia?
―Vituttaa heittää hyvät puntit menemään.
Koirat haistaa Huhtasen. ―Sähän voit käydä pyytämässä punttejas takasin.
Ei, perke... ―Eiks tää pitäny hoitaa huomiota herättämättä?
―Auta mut ylös täältä.
―Just ajattelin, että sä oot aika paska puolustusasianajaja.
Maailma ei varmaan hirveesti kaipais sua, ―
jos sä jäisit sinne Huhtasen kanssa.
―Mä oon ainoa, joka osaa hoitaa paperit niin, ettei kukaan haista.
Janhunen on sun perässäs. ―Eipä näy Janhusta.
Et kai sä nyt leikistä suutu?
Miten niin sulla ei oo niitä? ―No, vittu, ethän säkään niitä ottanu.
Siellä ne on järven pohjassa.
Et kai sä ala yksien avaimien takia itkemään, saatana?
―Ei, vittu...
Mä oon lakimies, mitä vittuu mä teen täällä?
Mulla hajoo pää ihan kohta. ―Hei...
Hei. Tomas, hei, me ollaan tässä kimpassa.
Kyllä, kyllä.
Sandbergille ja Ulanderille riittää, ―
että ne tietää, kuka kirjanpitoa hoitaa.
Kun saadaan homma pyörimään vaan.
Sä ajattelet sitä sun Iidaas. Okei? Ja nyt rauhotut!
Hoidetaan tää kosla vittuun täältä.
Jumalauta sun kanssas.
―Sähän et halunnu olla mukana alun alkaenkaan. ―No, joo, joo.
Mä nyt vaan totuin tienaa vähän enemmän.
―Meillä vois olla sulle toisenlaistakin bisnestä, jos kiinnostaa.
―No? ―Sähän välität vuokra―asuntoja.
Me tarvittais kalustamattomia yksiöitä ja kaksioita.
Sais olla lähiöistä tai jostain muualta kauempaa.
―Nii―in?
―Mitä halvempia ne on, sitä enemmän me tienataan.
―No, selitä.
Siinä on viiskyt passia ja sopparia.
―Mitä me näillä tehdään? ―Älä väitä, ettet sä tajuu.
Ekan satsin puolalaisista on jäljellä enää kaks.
Mut nää uudet ei ainakaan karkaa. ―Alkaa tuntuu orjakaupalta.
(Englantia:) Mikä tämä 300 on? ― Mitä?
― Lupasitte tuhat euroa kuussa.
― Se on tuhat euroa miinus verot ja vuokra.
― Ette te mistään vuokrasta puhuneet.
― Nyt te tiedätte. ― Tämä ei ole oikein.
― Se on viisi kertaa enemmän kuin jossain vitun Ukrainassa.
― Emme ole tyytyväisiä.
― Suomessa asiat menee näin.
― Maksakaa mitä lupasitte.
― Jos ette tykkää, voitte aina palata kotiin.
― Ensin halutaan rahat, sitten me kaikki lähdetään kotiin.
― Hyvä on, kusipäät.
Ennen lähtöä teidän pitää saada passinne.
Ja se maksaa, sanotaan vaikka 300 euroa.
Sopiiko?
Mitäs pidit?
―En pitäny.
(Kuorsaa.)
(Kuorsausta.)
Herätys.
Auto löytyi. ―Auto?
―Lindgrenin auto.
―Entäs Lindgren? ―Laitettiin siitä kansainvälinen etsintäkuulutus.
Auto löytyi Uumajasta läheltä rautatieasemaa.
―Ruotsista? ―Ruotsista.
Mitä sä tiedät Fjalar Ulanderista?
―En enempää, mitä Lindgren kertoi. Enkä enempää halua tietää.
Mulla ja Lindgrenillä on se ero, ―
että mä olen mieluummin rehellinen ja köyhä.
―Niinpä niin. Se on varmaan Pattayalla löhöämässä auringossa.
―Oliks teillä niin paljon Lindgreniä vastaan, ―
että ymmärrät, että se häipyi? ―Tästä se ei olis luistanu.
―Mitäköhän se musta halus loppujen lopuks?
―Millä sä, Tomas, elät? ―Mitä?
―Niin että millä sä elät? ―No...
Perunkirjotusta, testamenttia, avioehtoa, omaisuuden jakoa.
Kaikkee pientä. ―Kaikkee pientä.
Ja sillä pärjää? ―Kiikun kaakun.
Pärjään paremmin itteni kanssa, kun ei tartte enää rosvojen kans heiluu.
―Rosvoista puheen ollen, ―
Venhunen pyörii pääkaupunkiseudun raksoilla pimeän työvoiman kanssa.
―Meinaatteko ottaa sen sisään? ―Ei.
Se tekee meille palveluksen. Meidän tarvii vaan räpsiä kuvia.
Mites nimi Peter Enqvist? Sanooko se mitään? ―Enqvist?
―Se vuokraa kämppiä Venhusen duunareille. ―Eihän se oo rikollista.
―Ei olekaan. Ei se ookaan rikollista.
Kuule, näin meidän kesken luottamuksellisesti.
Venhunen tarvii jonkun pyörittämään bisnestä.
Se ei pysty paperihommiin, se on niin saatanan tyhmä.
Pystyyks tällasta hoitamaan kukaan muu ku lakimies?
―No, periaatteessa kyllä.
Mut spesialistin hommaahan se on kaikkine kiemuroineen. Miten niin?
―Jos sä kuulet jotain Venhusen salaperäisestä lakimiehestä, ―
niin mä oon siitä kiinnostuneempi ku Venhusesta.
Venhusia nyt riittää joka lähtöön.
Yhden kun nappaat, sulla on heti kaks tarttumassa samaan koukkuun.
―Ei mulla enää oo sellasia suhteita.
Uus sukupolvi, uudet kujeet. ―Just.
Janhunen ei tiedä mitään, ei yhtään mitään.
―Yllättävän paljon se tuntuu tietävän.
Parempi, ettet heilu kentällä niin paljon ite.
Panet muut hoitamaan ruohonjuuritason asiat.
―Mä en luota kehenkään. ―Se on pikku pakko.
Lähdet joka tapauksessa lusimaan. ―Ei se oo varmaa.
―Sille en mahda minäkään mitään.
Jollet ole varovaisempi, me ollaan molemmat samalla selliosastolla.
―Niin ku mä sanoin, ei se niin varmaa ole.
―Mitä sä aiot? ―No, sit näet.
―Älä leiki Janhusen kanssa. Se on terävä sälli.
―Samanlainen idiootti se on ku muutkin kytät.
―Etkä Ulanderin kanssa.
Me ollaan enää 730 000 pystyssä. ―Siinä on 730 000 liikaa.
―Muista, mitä sä lupasit.
(Puhelin.)
Mitä nyt taas? ― Noin ei vastata.
― Näin vastaan jätkälle, josta en halua kuulla.
― Oletpa sinä hyvällä tuulella. ― Sanoin tosissani.
― Tulet ylihuomenna Tukholmaan. ― Ja vitut tulen!
― Kyllä sinä tulet ja vesiselvänä.
Sama aika ja paikka kuin viimeksi.
Sua ei oo näkyny vähään aikaan. ―Kukas sä oot?
―Et sä muista?
Sulla ei taida mennä kovin hyvin.
―Mulla menee vitun hyvin.
―Ottaisit itteäs niskasta kiinni ja tulisit kokouksiin.
―Saatanan pellekerho. ―Oon ollu vuoden ja neljä kuukautta...
―Sä olet vuoden sisällä takaisin sillan alla!
Mitäs jos availen... ―Sä oot väärässä.
―Otetaan löysät pois, perkele. Ota. Onko tuttu? ―Haista paska!
―Haista itte!
Suksi helvettiin täältä! Saatanan kusipää.
Olen tyytyväinen työhösi.
― Siksikö piti tulla tänne? Olisit sanonut tuon puhelimessa.
Anteeksi, olen melko väsynyt.
― Istut täällä siksi, ―
että me ihmetellään tilityksiä.
― Olen tehnyt kaiken ihan niin kuin piti.
Olette saaneet yli kaksi miljoonaa.
Ja olen maksanut sen niin sanotun velan ―
korkeammalla korolla kuin mistä sovittiin.
― Kyse ei ole nyt siitä.
Tietojemme mukaan ―
Venhunen on tuonut enemmän työvoimaa ―
kuin mistä meille on maksettu.
Sama koskee asuntoja.
― Nyt minä en ymmärrä.
― Etkö?
― En ollenkaan.
― Jos sinä kerran et ymmärrä, ―
Venhunen toimii siis omaan laskuunsa.
― Omaan laskuunsako?
Mitä sinä tarkoitat?
― Venhusella on oma yritys meidän konsernimme ohella.
― Ei voi pitää paikkaansa.
― Miksi ei?
― Miksi ette pyytäneet Venhusta tänne?
― Siksi että sinä saat selvittää, kenen kanssa hän toimii.
― Minäkö?
Kenen kanssako?
― Jos se et ole sinä, hänellä on toinen kaveri.
Sinä otat selvää kuka.
― Entä sen jälkeen?
― Sen jälkeen...
Me hoidamme loput.
― Tomas...
Muistatko mitä sanoin viimeksi?
Luottamus.
Kyse on luottamuksesta.
Keittiö, kokki, kusi.
Askel edellä, ei perässä.
Kuka se on, Tomas?
Sullahan meni hyvin, ennen ku mä tarjosin ensimmäistä rahakeikkaa.
―Tuli vähän pelivelkoja.
Kun Venhunen tarjosi mahdollisuutta... ―Mahdollisuutta?
Et sä tajua, minkälaisten miesten kanssa se on tekemisissä?
―En kai mä jätä kumartumatta, jos näen satasen setelin maassa?
―Voi saatana. Mä puhun kuolleen miehen kanssa.
―Älä ny liiottele. Venhunen kertoi, että ne håkanit on aivan pellejä.
―Ai, Venhunen kertoi?
Mainitsiko Venhunen, että nää håkanit tappoi edellisen kumppanin?
Koska se yritti kusettaa niitä. Niinpä.
Kaks identtistä yritysrypästä, voi jumalauta.
Kuinka tyhmä ihminen sä olet? Vittu.
Tuplariski! Kun yks palaa, niin toinen menee perässä!
Perkele!
Te oisitte voinu kysyä multa! ―Älä nyt skitsoile.
Panttaat vähän aikaa tietoja sveduille ja sit annat niille Enqvistin.
―Onks sulta jääny tajuamatta jotain? Ne haluaa teidät molemmat.
Ja Janhunen nappaa meidät kaikki. ―Janhunen on luuseri. ―Haista paska!
On ihme, että se ei oo saanu tarpeeks kasaan meitä vastaan.
―Mä lähden muuten menee ens kuussa.
―Lähdet menemään? Minne muka? ―Sullehan mä ensimmäisenä kerron.
―Et sä lähde mihinkään. Sä oot luvannu mulle.
―Juu, juu. Lupasin, lupasin. Mut nyt hommaan on tullu muutos.
Mä otan ne rahat ja lähden.
―Eihän se niin mene. ―Tää menee just näin.
―Sä saatana jätät mut niille. ―Ei ne sulle mitään tee.
Ei sulla oo mitään pelättävää. Sä oot hyvä orja.
Paitsi ehkä se sun ylimainostama idiootti Janhunen.
Terve. ―Terve.
―Huhtasen auto löytyi.
―Niin? ―Et kai sä väitä, että Keijo Huhtanen ei sano sulle mitään?
―No, ei ainakaan suoralta kädeltä.
―Se on Venhusen lähin mies. ―Ai... Kyllä, kyllä.
Keijo Huhtanen, tosiaan, joo. ―Keijo Huhtanen, joo.
Väkivalta kävi sen asunnolla.
Siellä ei oo oltu ainakaan kahteen kuukauteen.
―Mä en ymmärrä, minkä takia sä mulle kerrot.
―Ootko sä kuullu mitään Venhusen avustajasta?
―Niin ku mä sanoin, mä en ole sisällä liikejuristipiireissä.
―Et varmaan tiedä, ―
että me tehdään yhteistyötä Ekobrottsmyndighetenin kanssa.
―Venhusen jutussa, vai? ―Lindgrenin, Venhusen, Ulanderin, Sandbergin, ―
Enqvistin ja sitte tän toistaiseks tuntemattoman lakimiehen jutussa.
EBM:llä on ollu Ulander tarkkailussa miehen vapautumisesta lähtien.
Sähän et tunne ollenkaan Ulanderia? ―Mä kierrän kaukaa tollaset piirit.
―Mä oisin ollu valmis pidätyksiin jo Suomessa.
Mut EBM haluaa todisteita myös Ulanderia vastaan.
Ne luulee tietävänsä sen Suomen yhteyden.
Se on tää salaperäinen liikejuristi.
―Mistä sä haluat, että mä aloitan?
―Miten olis vaikka alusta? Jos sopii.
―Tässä oli nimet ja faktat, jotka mä tiedän tästä asiasta. ―Pitäiskö uskoa?
―Mulle on paskan hailee, mitä sä uskot, nyt kun Iida on turvassa.
―En mä täällä sen takia istu. ―Ei.
Ei. Mä tiedän, mitä sä aiot pyytää. Mä en lähde siihen.
―Tiedät varmaan senkin, että sulla ei oo kuin yks mahdollisuus.
―Mä oon kuullu tota liian monta kertaa.
―Keskustelu oli epävirallinen, mutta pyyntö on virallinen.
Tai sanotaanko näin, että Ruotsin asia on myös meidän asia.
―Mitä mä saisin? ―Sut pyyhitään tutkinnasta.
Jos toi, mitä sä kerroit, pitää paikkansa.
―Mut pyyhitään koko planeetalta, ―
jos Ulander, Sandberg, Venhunen tai kukaan saa tietää. ―Mut ei ne saa.
―Mikset sä menny Enqvistin luo?
―Jos sua oikeesti kiinnostaa tietää, niin mä luotan suhun. ―Miks?
―Ruotsin rikospoliisin tekniikan labra löysi sun kasetit raflan roskiksesta.
―Siinä sulla on todisteet. ―Päinvastoin.
Toisessa äänitteessä Sandberg kieltää tunnistavansa Ulanderin ―
ja toisessa kerrot Huhtaselle saman ku mulle nyt.
Sun täytyy saada sen nimi edes yhteen paperiin.
―Mihinhän paperiin minä saan sen allekirjoituksen?
―Sinähän se liikejuristi olet.
Sun täytyy ymmärtää, että tää on ainut, mitä me voidaan sulle tarjota.
Muuten sä palat, Venhusen ja muitten mukana.
―Vaikka mut pakotettiin mukaan Iidaa uhkaamalla? ―Ei, ei, ei.
Nina Lehdon kohdalla sua ei pakotettu mihinkään.
Sähän teit sen riihikuivasta rahasta.
Tomas.
Tää on viimeinen tarjous, jota me tai svedupetterit sulle tehdään.
Ota se.
Anna tulla. ―Napatkaa Sandberg heti aamulla.
Lähetät Ruotsiin pidätysmääräyksen.
―Enkös mä kertonu sulle, että ne haluaa Ulanderin? ―Kyllä, kyllä.
Sandberg tutkintavankeuteen Huhtasen murhasta epäiltynä.
―Se tuskin teki sitä itse.
Mä en usko, että se on ollu Suomessakaan silloin.
Eikä meillä ole ruumistakaan vielä.
―Naaraatte järven huomenna.
Määrität kuolinajankohdan siten, että Sandberg on ollu silloin Suomessa.
Pidät koko homman julkisuudelta piilossa.
―Sä oot selvästi funtsinu jotain.
―Enqvistin otatte sisään talousrikoksesta epäiltynä, ―
mutta ette kuulustele vielä.
Se saattaa murtua, ja koko homma pamahtaa.
Venhusen pidätte vapaana. ―Sähän olet kattonu telkkaria.
(Venhunen:) Perkele! ―Ei sulla mitään hätää ole.
Enqvist ei oo sellanen tyyppi, että se alkais heti puhumaan.
―Joo, mä toivon kans. ―Mut tieto pidätyksestä kiirii Ulanderin korviin.
Se osaa laskea yks ja yks yhteen. ―Mitä hittoa mä nyt teen?
―Painut pariks päiväks maan alle. Vain mä pidän suhun yhteyttä.
Hankit uuden numeron, mut et soita mihinkään.
―Mitä hyötyä tästä on? Kohta mun perässä on myös svedut.
―Mähän varoitin sua. Yritän puhua Ulanderille järkeä.
―Siis mistä? ―Siitä, mikä on sen edun mukaista.
Ei sitä kiinnosta muu ku raha ja valta.
―Sä oot jotenkin outo. ―Miten niin?
―Erilainen. ―Mä olenkin erilainen.
Mä olen muuttunu.
(Puhelin.) Jep.
(Janhunen:) Pojat kävi Sandbergin ovella.
Svedupetteri on nyt sisällä. ―Hyvä.
―Kai sä tajuat, ettei tää mene ihan pykälien mukaan?
―Ei elämässä mene mikään.
(Ruotsia:) Kai tiedät miksi istut täällä. ― Mitä?
Opettele ruotsia tai hanki tulkki.
Kai teillä Suomessakin on kielilaki.
― Hankin tulkin.
Sinulla on oikeus myös oikeusavustajaan.
― Ota kynä ja paperia niin annan asianajajani numeron.
En sano paskaakaan ennen kuin hän tulee.
― Ymmärrät väärin.
Suomen laki on toisenlainen.
Saat avuksesi ilmaisen asianajajan, ―
ellet sitten tunne jotain suomalaista asianajajaa, ―
jolle haluat maksaa omasta pussistasi.
― Saakelin banaanitasavalta!
Haluan oman asianajajani.
Odota.
Päivää, olen Tomas Mattila.
Mukava tavata olosuhteisiin nähden.
Olit pyytänyt minua edustamaan itseäsi.
― Tuo ääliö ei ymmärrä ruotsia.
―Neuvotteluja asianajajan kanssa voidaan valvoa, mutta ei kuunnella.
Voisitko ystävällisesti poistua?
Sinua siis epäillään Keijo Huhtasen murhasta.
― Helvetinmoinen juttu.
Järjestä minulle mahdollisuus soittaa Ruotsiin.
― Valitan, olet eristyksissä.
Ainoa yhteytesi ulos tutkinnan aikana olen minä.
― Kauanko minua pidetään täällä?
En ollut silloin edes Suomessa.
― Tuota et saa sanoa. Se osoittaa, että tiedät murhan ajankohdan.
Ole nyt aivan hiljaa. Katsotaan mitä voin tehdä.
Minulla on hyviä ja huonoja uutisia.
Hyvä on se että sain selville, kuka Venhusen apuri on.
Huono on se, että poliisi sai myös ja pidätti hänet aamulla.
― Saakelin amatöörit.
― Valitettavasti tiedän myös, että se apuri on puhelias.
― Järjestä minut ulos täältä nyt.
― Teen parhaani, ―
mutta ennen sitä tarvitsen suoran numeron.
Minun on päästävä tapaamaan F:ää.
― Minkä takia?
Ehdin varoittaa Venhusta ennen kuin poliisi nappasi hänet.
Mies on piilossa, puhuin hänelle järkeä.
Hän luopuu rahoistaan, jos vain saa elää.
― Kaveri on jo vainaa.
― Kuuntele.
Tässä täytyy toimia nopeasti.
Jos Venhusen apuri puhuu ja Venhunen napataan, ―
poliisi jäädyttää kaikki rahat, ―
jotka Venhunen ryöväsi teiltä.
― Jos hommaat minut vapaaksi, sen jälkeen sinäkin olet vapaa.
Sä otat helvetin moisen riskin. ―Mmm.
―Me saatais Ruotsista taustatukea.
―Mitä pienempi piiri tietää, sen parempi.
―Milloin sä kerrot Venhuselle? ―Sit ku tarvii.
―Jos se ei suostu? ―Onks sillä vaihtoehtoja?
―Sä oot oikeessa.
Tomas, sähän oot kertonu mulle kaiken?
Sä tapaat sen ravintolassa. ―Mmm.
―Sinne sä otat taksin. Ja sieltä sä poistut terminaaliin taksilla.
Jos sulle ehdotetaan jotakin muuta, sä kieltäydyt.
Kaikki on järjestyksessä.
Tässä ovat paperit.
Venhusen yhtiön osakepääoma ja nettovarallisuus siirtyvät sinulle.
Samanlaiset paperit on Sandbergin nimissä olevista yhtiöistä.
Kun tämä on tehty, siirretään...
― Olutta? ― Kiitos, en juo.
― Pidätkö minua ääliönä? ― En ymmärrä.
― Nämä yhtiöt eivät liity minuun mitenkään.
Jos allekirjoittaisin nuo, ―
kyseessä olisi suorastaan ryöstö.
Minä olen kunniallinen liikemies.
― Asialla on kiire.
Tämä on hoidettava heti ―
eikä odotettava viikkotolkulla.
Jos Enqvist puhuu Suomessa, poliisi on pian kannoillanne.
Siinä tilanteessa minun on vaikea tehdä mitään.
― Yritetään auttaa sinua.
Etsimme Ninan kanssa jonkun vähemmän kunniallisen, ―
joka voisi allekirjoittaa paperisi.
Nina, vie Tomas takaisin.
Minä lähden purjehtimaan.
― Mielelläni. Tule, Tomas.
―Milloin? Aikaa ei oo paljon. ―Sulle ilmoitetaan.
Sä ilmoitat Venhuselle. Se saa olla paikalla.
―Eiks riitä, jos saan sen nimen? ―Ei.
Fjalle haluaa nähdä, kun se allekirjoittaa. Fjalle pitää sellasesta.
―Ja se antaa Venhusen mennä? Ja mun?
―Sitä kiinnostaa vaan raha. Teistä se ei välitä paskan vertaa.
Niin ku ei Sandbergistakaan.
―Mihin meidän pitää tulla? ―Sulle ilmoitetaan.
Pidät vaan luurin lähellä.
(Janhunen:) Jumalauta, Ulander on taitava. Ja kylmä.
Taaskaan mitään? ―Se nappasi syötin.
―Kuka se allekirjoittaja vois olla? ―Ei harmainta aavistusta.
―Joko sä olet ollu yhteydessä Venhuseen? ―En.
―Mitäs helvettiä me tehdään Sandbergin kanssa. ―Pidätte sisällä.
Mä en halua enää nähdä sitä. ―Kun soitto tulee, sä ilmoitat meille.
Ruotsalaiset saa järjestää niin paljon poliiseja, ettei se luistele tästä.
Mä olisin jo valmis pidättää.
―Mä autan, sä saat ne kyllä kaikki. ―Et rupee sooloilee.
Se käy vähän helvetin huonosti. Onks tää selvä?
―Kyllä, kyllä.
Tää on sitä sun asioitten järjestämistä.
―Sä menetät rahas, mut sä saat pitää henkes.
―Joudun auttamaan sitä urpokyttää.
―Se lupasi tän vaikuttavan sun tuomioon alentavasti.
Kahden vuoden jälkeen kävelet taas. ―Joo, köyhänä ku kirkonrotta.
―Mikäli mä oon laskenu oikein, sä oot pannu sivuun 250 000.
―Mistä sä sen tiedät?
―Sitä mä en oo kertonu Janhusellekaan.
―Munhan täytyy ruveta pelkäämään sua.
(Puhelin.)
Mattila.
Jakke! Ne on täällä.
―Eiköhän käännetä auto ja lähetä takasin. ―Ei käännetä eikä lähetä.
Nyt mennään loppuun asti. ―Ihan hullu.
―Tää katotaan nyt.
―Hejsan, pojkar.
―Sä oot, sä oot... ―Rauhoitu.
―Ei, jumalauta.
―Kännykät, kiitos.
Kiitos.
―Se oli 200 euron puhelin. ―Hyvä meininki. Olkaa hyvät.
―Todella hyvä meininki.
Vieraat on tulleet.
― Hei, siellähän on meidän mies Venhunen!
― Mennäänkö asiaan? Kaikki on valmiina. ― Mennään vain.
― Varmastakin pitää varmistua.
Pieni hetki vain.
Mitä helvetti...
―Sånt händer.
―Mitä homot? Susta ois vieläkin ainesta liikejuristiks.
― Rauhoittukaa, minä pidän aina lupaukseni.
Luottamus on liike―elämässä kaikki kaikessa.
Luottamus on kaiken lähtökohta.
Ymmärrättekö? ―Juu, juu.
― Sinä lupasit. ― Pidän aina lupaukseni.
Lupasin etten tapa teitä, ―
mutta en luvannut kyytiä mantereelle.
Tuohon suuntaan on 10 meripeninkulmaa.
Saaret ovat vähän lähempänä.
Laivareitti on vielä lähempänä, ―
mutta siinä on omat vaaransa.
Saatte itse päättää. Ehkä vielä tavataan.
―No niin.
―Saatana!
―Kiitos tosi paljon! ―Kiitos, saatana!
Sinun vikas, saatana! ―Tosi hyvä idea!
―Miten täs näin kävi?
Mun ei pitäisi olla tässä.
―Mattila, tule!
Mattila! ―Jakke!
Tekstit: Anna Alho YLE 2011